Безкраен биполяр
Баща ми бил диагностициран с маниакална депресия през 1967 г.
Обикалял около "Кеймбридж" с фалшива брада
и се представял като Исус Джон Харвард.
Когато се подобрил, започнал да работи в телевизията в Бостън.
Там се запознал с майка ми. Отишъл и я снимал.
На първата им среща я разходил с колата си в Нова Англия.
и й разказал всичко за нервните си кризи.
Тя нямала нищо против. Казала, че били луди времена.
Половината им познати полудявали.
Така че се оженили и съм се родила аз.
А после и сестра ми.
Бяхме щастливи. Знам, че не е толкова просто.
Никога не е.
1978 г.
Татко! Трябва да ходим на училище! - Не, днес ще празнуваме.
Какво? - Уволниха ме.
Как така? Току-що те назначиха.
Огледайте се, милички.
Вижте колко е красив светът, когато излезете от вкъщи.
Но какво стана на работа? - Обичайната политика във фирмата.
Кой знае кой е виновен?
Както и да е, сбих се с шефа. Забравете за това.
Хайде да потърсим гъби и да направим омлет за мама.
Мама знае ли, че те уволниха?
Това е магия.
Майка ви ще се зарадва, че днес не ви пуснах на училище.
Качвайте се в колата, момичета.
Маги. Къде отиваш? Какво правиш?
Какви са тези куфари? - Качвайте се.
Маги.
Не съм луд. Добре съм. Просто извадих кануто.
Реших, че може да отидем на пикник по реката.
Не е ли твърде студено за пикник? - Маги!
Аз съм мъж! Мъжете обичат да живеят свободни.
Така е, Маги. Ловуваме и се размножаваме.
Това са любимите ни занимания. Затова имаме топки.
Няма страшно, няма страшно.
Всичко ще бъде наред.
Съжалявам.
Седи на земята само по бански.
Баща ви е много болен. Не е на себе си.
Мисля, че умира от студ.
Погледнете ме, момичета.
Не казвайте на приятелите или учителите си за това.
Знаем, че татко е добър човек и че никога няма да ни нарани,
но на хората им е трудно да го разберат.
И е много тъжно.
Скъпи татко, днес се разходих в гората и се сбогувах с нея.
Скъпи татко, мама продаде колата, но ни заведе да хапнем сладолед.
Ужасно е, че трябва да отидем да живеем в апартамент в града.
Ядох ванилов сладолед с шоколадов сироп. Беше вкусен.
Мама казва, че Бохемия свърши. Не разбирам какво означава това,
но мисля, че е свързано с парите.
С много любов... - Фейт Федър Стюарт.
...Амелия Лавендър Стюарт.
Милички.
Здравейте.
Искате ли да видите татко? Хайде, вървете при татко.
Мъниче.
Голямо мъниче.
Чувствам се много по-добре.
Така ли? - Да.
Коремът ти е много голям.
Това е от лекарството. Въобще не ме боли. Удари го.
Аз... - Хайде.
Хайде, силно. Боже.
Добре. - Бъдете внимателни.
Никога не го правете, когато Хари Худини не гледа,
защото така го убиха.
Здравей, красавецо. - Нося ти цветя.
Толкова си красива. - Татко.
Приличаш на майка си.
Искаш ли да ти помогна?
Добре.
Как се чувстваш?
Чудесно. - Изглеждаше по-добре.
Да не ти промениха дозата? - Да, пробваха нещо ново.
Аз... искам да седна. - Добре.
Искам да се прибера вкъщи. - Добре.
Ще си дойдеш, татко. - Обичам те.
Обичаме те. - И аз те обичам, татко.
Благодаря. - Обичам те.
Шест седмици по-късно
Лампите на покрива светят право в прозореца ни през нощта.
Не мога да спя. Светло е като ден. - Ще сложим завеса.
Мамо, това са големи прожектори.
Като тези в затвора.
Амелия, и аз искам да бяхме останали в провинцията,
но в Съдбъри нямаше хубава работа.
И тукашната ти работа не е хубава. - Ще си намеря по-добра.
Татко защо не може да живее с нас? - Мразя да ходя в приюта.
Ужасно е почти като в болницата. - Татко се възстановява.
И готви много по-добре от теб.
Фейт.
Какво е това? - Цвете. Много е красиво.
Баща ми тук ли живее?
Как разбра как да стигнеш дотук? Чак от училище ли идваш?
Е, какво планираш? - Какво планирам ли?
Планирам...
...да се махна оттук.
Това е първата ми цел. - Харесва ми.
После ще си намеря работа и апартамент.
А после ще можете да ми идвате на гости
и ще ви правя палачинки за закуска и вечеря.
А накрая ще се върна при теб,
Фейт и мама.
Ако мама ме приеме обратно.
Чувствам се като Луси на гости на г-н Тумнус.
Това е най-хубавото нещо, което са ми казвали някога.
Мама казва, че имаш проблем с алкохола.
Мисля, че ако спреш да пиеш и си взимаш лития,
мама ще ти позволи да се върнеш у дома.
Мислиш ли, че мама трябва да ти казва всичко това?
Да.
Може ли пак да сме Луси и г-н Тумнус?
Също и тези. - Добре.
"Братя Келър".
За теб е. Без лични разговори. - Съжалявам.
Тук си на работа. - Добре, добре.
Ужасно съжалявам.
Ало? - Аз съм.
Амелия дойде да ме види. Всичко е наред.
Ще я заведа у дома.
Как е стигнала дотам? - Вървяла е.
Чак от училище?
Да, знам. Мисля, че трябва да поговори с някой терапевт.
Станала е много добра.
Фантастично! - Браво, миличка.
Как е работата? - Ами...
Не мога да повярвам, че го правя.
Забравих прането. - Ние ще го вземем.
Фейт.
И спанак със сметана. - Обожавам спанак.
И сметаната е вкусна. - Здравейте.
Здрасти. - Здрасти.
В "Линкълн" ли учите? - Не, в "Пийбоди".
"Пийбоди" е най-доброто държавно училище в града.
Ние не сме в района му.
Ако живеете тук, трябва да ходите в "Линкълн",
което е ужасно училище.
Освен ако не ви харесва да ви бият ирландчета.
Не искам да ме бият. - Никой не иска.
Е, ние учим в "Пийбоди".
Не разбираш. Това, което правите, е незаконно и не е честно.
Въобще не е честно. Ще отидете в затвора.
Чао.
Ами ако някой ме пита къде живея? Не искам да лъжа.
"Пийбоди" е най-доброто държавно училище в града.
Няма значение. Не искам да лъжа. - Не лъжеш.
Мама лъже. - Не искам да ходя в "Линкълн".
Казаха, че ще ни набият. - Не се тревожи.
Ще ви науча да се биете. - Ако учителите разберат, че лъжа?
Г-ца Хендрикс те обожава. Ти си най-добрата й ученичка.
Ирландчетата щели да ни набият.
Няма да ви... - Кой го каза? Вие ще ги набиете.
Ако толкова много искаше да учим в "Пийбоди",
защо не се преместихме в района на училището?
Защото не можем да си го позволим, Амелия.
Извадихме късмет, че намерихме апартамент с контролиран наем.
Но семейството на татко е богато. - Да, но ние нямаме пари.
Не спирам да пращам автобиографията си и нищо.
Току-що похарчих последните си дванайсет долара.
Искате ли да сте бедни и необразовани, момичета?
Кой иска още?
Благодаря ти за вкусната вечеря.
Може да е така всяка вечер.
Ще е чудесно, но искам съпруг, а не съпруга.
И аз искам да съм съпруг, но жена ми не ми позволява.
Жена ти ще ти позволи, ако направиш така,
че да ти е само съпруга. - Той иска да му е съпруга,
но тя настоява да е съпруг, който ме кара да съм й съпруга.
ХАРВАРД - ФАКУЛТЕТ ПО БИЗНЕС Документи за прием
"Уортън" Магистърска програма за бизнес
ВЛИЗАНЕТО ЗАБРАНЕНО
Какво ти каза?
Каза, че не живеем в района на "Пийбоди"
и двете с Фейт трябва да учите в "Линкълн".
Съжалявам, мамо. - Недей, миличка.
Не плачи, миличка. Не е нужно да се извиняваш.
Попита ме къде живеем и не знаех какво да кажа.
Да, знам. Постъпила си правилно.
Не съм искала да лъжеш.
Каза, че е незаконно.
Знам. Аз просто...
Май въобще не мислех.
Исках двете с Фейт да ходите в най-доброто училище.
Ами ако набият Фейт и аз съм виновна?
Никой няма да е я набие. Знаеш, че хапе.
Спални чували, пижами, плюшени играчки, книги,
дрехи за преобличане, какво забравям?
Четките за зъби. - Купих четки,
могат да ги държат у нас. И намерих едни картонени кутии.
Направих им легла от тях. Направо ще пощуреят.
Толкова се вълнуват. Искаш ли чай?
Да, моля. А през деня могат да ги обърнат настрани,
за да станат театри за кукли. - Много ще се забавлявате.
Искаш ли препечена филийка? - Да, моля.
След като вече имам апартамент,
мога да идвам да взимам децата по всяко време,
за да спят у нас. - Благодаря.
Има място и за теб.
Шегувам се.
Чак когато си готова.
Чаят е много хубав. Кам?
Приеха ме в бизнес училище.
Браво на теб, Маги Стюарт.
Иска ми се и аз да имах от непримиримия ти буржоазен дух.
Стипендия в "Колумбия".
Почакай, не може да отведеш децата в Ню Йорк.
Не, разбира се. Въобще не мога да си позволя да живея в Ню Йорк.
Ами момичетата?
Ето какво ще ти предложа.
Мога да завърша за 18 месеца, ако уча през лятната сесия.
А майката на Джени може да ми даде под наем една стая.
Аз ще отида в Ню Йорк, а ти ще се преместиш тук,
за да се грижиш за момичетата.
Аз ли? - Да, ти.
Липсват ти. И ти им липсваш, Кам.
Мога да завърша за 18 месеца.
Ще се върна в Бостън, ще си намеря работа и ще заживея с вас.
Но... Искам да кажа "да". - Да.
Знам, че искам много. - Не, не, не.
Но...
Докторът каза, че ще е добре...
Предполагам, че ще ми се отрази добре да имам някаква цел.
Режим. Доктор каза, че се нуждаеш от режим.
Да, да, режим.
Да нареждам масата. - Да.
Да ги водя на училище всяка сутрин, да ги приспивам всяка вечер,
да следя да си мият зъбите и косата два пъти на ден.
Прането.
Боже, звучи като много работа.
Много е, Кам.
Но затъваме все по-дълбоко и по-дълбоко.
Трябва да направя нещо.
Разбираш ли? - Права си.
Новото им училище прилича на изправителен дом.
Ужасно е.
Ти и аз посещавахме добри училища, преподаваха ни уроци по пиано.
Не съм ходил на уроци.
Но се научи на фехтовка, да караш ски и да играеш шах...
Не съм ходил на уроци. Семейството ми ме научи.
Камерън, въпросът е, че ти и аз имахме най-доброто образование.
Искам същото и за децата ни. - Както и аз,
но 18 месеца са много време. - Можеш да се справиш.
Ще се прибирам всеки уикенд да ти помагам.
Всеки уикенд? - Да.
И ще си тук с нас? - Да, разбира се.
И пак ще сме като семейство?
Да.
Опасявам се, че трябва да се намесим от името на сина ни и да кажем "не".
Той няма да се справи. - Знам, че ще успее.
Лекарят каза, че се нуждая от повече отговорности.
Ти си мъж. Дори и да можеше,
защо би го направил? - Не искаме да се обременяваш.
Срещнахме се с д-р Уендъл.
Каза, че Кам се е възстановил отлично след кризата
и мисли, че може да се справи.
Това свързано ли е с феминизма?
Живеем в бедност. Момичетата ходят в ужасно училище.
Децата ни получиха отлично образование, а виж ги сега.
Децата ни са прекрасни. - Абсолютно,
но не могат да се издържат сами.
И ние не можем, Мъри, не го забравяй.
Маги заслужава уважение за това, което прави.
Съгласен съм. Похвално е.
Не ни ли останаха сребърни прибори, които да продадем?
Няма да стигнат дори и за сметката. - Не, не, не.
Маги Стюарт, не можеш да напуснеш семейството си.
Отчаяна съм, Полийн. Нямаме пари.
Ето... Какво е това? - Правим го от 45 минути.
Ако сложим това тук, ще има повече място за всичко останало.
Защо продължава да пренарежда всичко? И преди беше добре.
Трябва да тръгваме, чака ни път - Знам, че трябва.
Просто се сбогувам с момичетата. Извинявай, Питър.
Не се дръж грубо.
Не плачи, миличка.
Кой е този нещастник? - Братовчедът на Керъл Уебър.
Връща се в Ню Йорк при майка си.
Ти ли ще шофираш? - По-добре аз.
Ела тук. Снимай ни.
Ей! - Хайде, Кам.
Мама ви обича.
Ще имаме нещо... - Хайде.
...с което да помним майка ви.
Слушай баща си, Фейт.
Усмихнете се. - Ей!
Гледай сестра ти да си реше косата.
Сбогуваш се с дъщерите си. Що за безсърдечен глупак свири?
Добре.
Да, знам. Благодаря. Правиш ми голяма услуга.
Моля.
Само да не се бях облякъл като голяма зелена буболечка.
Хайде, тръгвай. Сериозно, преди да го пребия.
Благодаря. - Много ти благодаря.
Момичета. - Да, знам, знам.
Кажете чао на мама.
Хайде, миличка.
Това е съпругата ми. Обичаме те. - Обичам те.
Обичаме те. - Довиждане.
Чао!
Брат ми прави секс снощи в буса. - Боже мой.
Ще трябва да спираме често. Мехурът ми е много малък.
Маги! Маги!
Карай по "Уилбър Крос"!
Когато отидохме при Том и Джули... - Кам!
...на сватбата на Линда. - Какво?
Помниш ли? Помниш ли, Маги?
Мислехме, че ще закъснеем за сватбата на Том и Линда,
но карахме по черните пътища и пристигнахме тъкмо навреме?
"Уилбър Крос". - Не знам дали ще си спомня.
При Ню Хейвън. Ей! Ще те убия!
При Ню Хейвън завий по 34-та, за да излезеш на "Уилбър Крос".
Добре. - После по "Мерит Паркуей".
Добре, добре. - Ще избегнеш Бриджпорт.
И дърветата са двойно по-зелени. - Довиждане!
Обичам те! - Кой беше този?
Може да отидем на кино.
Или да ви заведа на Плъм Айлънд да потърсим морско стъкло.
Искате ли да видим портрета на прадядо в музея на изкуствата?
Защо портретът му е в музей?
Защото го е нарисувал много важен художник на име Джон Сарджънт.
Защо? - Защо ли?
Не знаете ли кои сме ние?
Тук е живяла прабаба ви Гага.
В цялата тази къща ли? - Да.
Това е най-голямата къща на Бийкън Хил.
Проектирал я е Булфинч, който е много известен архитект.
Как са станали толкова богати?
От железниците.
Пра-пра-прадядо ви е бил най-богатият човек в Бостън.
Тогава защо сме толкова бедни?
Всичките пари са в тръст.
Никой не може да ги пипа.
Освен прабаба ви.
Тя ги управлява и решава кой какво ще получи.
Трудно е за обяснение.
Искате ли да я видите отвътре? - Ще ни разрешат ли?
Не може просто да почукаме на вратата.
Живеем в Бостън, миличка. Буквално ни очакват.
Пра-прабаба ви и пра-прадядо ви
са приели краля и кралицата на Англия.
На тази маса кралицата на Англия се е задавила с пилешка кост,
докато е била тук.
Г-н Фабрини ще дойде веднага. - Благодаря.
Горе има бална зала,
където са танцували...
Мога ли да ви помогна? - Здравейте. Кам Стюарт.
Прабаба ми е живяла в тази къща
и исках да я покажа на дъщерите ми. - Съжалявам.
Това е домът ми. Не приемам туристи.
Г-н Фабрини, семейството ми живееше в тази къща повече от пет поколения.
Пра-прадядо ми се е родил тук в деня след Коледа на 1832-ра г.
А пра-прадядо ви показвал ли я е на всички, които са идвали?
Разбира се. Особено ако са били свързани с нея
в продължение на повече от пет поколения.
Значи е по-добър човек от аз. - По-добър човек от мен.
Очевидно днес не контролирате емоциите си,
така че ще се върна друг път, за да покажа на дъщерите си това,
което имат рождено право да видят. Разбира се, г-н Фабрини.
Ужасно се изложихме! - Не се срамувайте.
Той трябва да се срамува. - Не!
Ти трябва да се срамуваш.
Аз ли? Не се срамувам. Този човек е задник.
Ти си задник.
Искаме да се прибереш у дома.
Ще си дойда след дванайсет дни.
Искаме да си дойдеш сега.
Миличка, знам, че това е голяма промяна.
Защо няма да си дойдеш в петък?
Каза, че ще се прибираш всеки уикенд.
Така каза.
Знам, но имаме регистрация и ориентация.
Другата седмица не е толкова далеч. Обичам ви.
И аз те обичам. - Обичаме те.
Дочуване, момичета.
Татко. Татко. Татко.
Събуди се, татко. Събуди се.
Татко, успахме се.
Ще закъснеем за училище.
Бързо. Амелия, не си забравяй раницата.
Ще изпуснем асансьора.
Почакайте! Почакайте!
Добро утро. Благодаря. - Разбира се.
Вие сте приятелка на Маги. - Да.
Здравейте. Аз съм Кам. - Бека. Майката на Кайл.
Приятно ми е. Хайде, Амелия.
Мразя да закъснявам за училище. - Не се тревожи, няма да закъснееш.
Вземи си закуската. Най-важното ядене през деня.
Хайде, Амелия. - Знаете ли, бившият ми съпруг
нямаше да постъпи като вас. Толкова е напредничаво.
Така ли? - Абсолютно.
Повечето мъже биха изгубили мъжкото си достойнство,
ако съпругата им работеше вместо тях.
Благодаря.
Хайде, вървете! Ще закъснеете!
Обичам ви!
Искате ли да ви взема след училище?
Не! - Не!
Ще съм тук в 15:00 ч. - Не!
Какво...
По дяволите?
Къде беше? Каза, че ще ни вземеш в 15:00 ч.
Колата не искаше да запали.
Искате ли да се научите да поправяте карбуратор на "Форд"?
Трябват две отвертки. Можете да го направите заедно.
Не. - Не държа.
Не искам да сте безпомощни.
Когато оправя двигателя, ще ви заведа в Мексико.
Кой е това? - Рут Ан.
Моля те, не се запознавай с нея. - Защо не?
Говориш твърде много и...
Държа се приятелски. Не искате ли да познавате съседите си?
Живеем в свят, в който има и други хора.
Здравей. Кам Стюарт. - О, да, Маги ми каза.
Добре дошъл в "Уиланд Манър". Рут Ан Маккей.
Здравейте, момичета. - Здрасти.
Искаш ли да ти помогнем с покупките? - Наистина ли?
Отдръпни се, Рут Ан. - Благодаря.
Видяхте ли, момичета? Хората обичат да сте мили с тях.
За това говоря.
Аз ще взема другите. Така.
Здрасти. Кам Стюарт. - Здравей.
Кам Стюарт. Отскоро съм тук. - Кой беше този?
Здравей. Кам Стюарт. Нов съм в сградата.
Апартамент 32. - Добре дошъл.
Пристигнахме.
Нуждаеш ли се от помощ да ги прибереш?
О, не, благодаря. Нека ги оставим на земята.
Сигурна ли си? С радост ще ти помогнем.
Не, това е достатъчно. Благодаря.
Искаш ли да преместим нещо друго? Например някое бюро?
Не, бюрото ми харесва там, където е.
Апартаментът ще се освежи, ако го преместим.
Не, благодаря. Извини ме, трябва да приготвя вечерята.
Искаш ли да нарежем малко лук?
Тази вечер няма да готвя с лук.
Какво ти има? - Защо?
Накара я да ти затръшне вратата в лицето.
Каза, че трябва да сготви. - Искаше да се отърве от теб.
Какво? Държах се като добър съсед. - Ти си досаден съсед.
Хората ще бягат от теб, когато те видят.
Не, ще идват при мен, защото ще им покажа,
че съм човек, който с удоволствие ще премести тежки мебели,
ще разчисти багажна клетка или ще ги закара до летището.
Защото съм добър съсед. Говорите глупости.
Нищо не разбирате.
Научих тази рецепта
на норвежки параход на река Амазонка.
Кога?
Лятото, след като ме изхвърлиха от "Харвард".
Мислех, че са те изхвърлили от "Ексетър".
Изхвърлиха ме и от двете места по съвсем различни причини.
Тъкмо отивах на изпит,
когато чух някой да свири на гайда и последвах звуците.
На площада имаше уличен музикант, който свиреше шотландски балади.
Беше сложил шапката си на земята и хората пускаха пари в нея.
Казах си, че това е добра идея.
Седнах до него, хвърлих си шапката
и започнах да пея с най-добрия си шотландски акцент.
Знаех всичките думи, а той ми каза да се разкарам.
Защото не те е помолил да пееш и е искал всичките пари.
Точно така. Разменихме няколко думи
и копелето ми скочи. Беше такъв дребосък, а ми скочи.
Сбихме се върху гайдата му
и толкова се развълнувах, че се изпуснах в гащите.
Сигурно се сещате, че не отидох на изпита.
Изхвърлили са те, защото си изпуснал един изпит?
Не. През следващия семестър се записах на 75 курса
и тогава разбраха, че не ставам за "Харвард".
Боже мой.
Момичета? Момичета?
Ще изляза за няколко часа.
Починете си добре.
Ще се върна преди полунощ или малко по-късно.
Лека нощ.
По дяволите.
Моля те, отвори вратата. - Къде беше?
Отвори шибаната врата.
Събудихме се и те нямаше. Фейт се уплаши.
Не слагай веригата.
Ако някой наистина иска да влезе,
тя няма да го спре.
Теб те спря. - Не държах да вляза.
Мама е на телефона.
Благодаря. Благодаря много.
Ало?
Не се тревожи, Маги. Всички сме добре.
Казах им, че излизам, но те спяха.
Какво да правя? Да ги будя, когато реша да изляза ли?
Тя ще разбере, че татко не се справя.
Той е пиян.
Мислиш ли, че е добре мама да го знае?
Бях във "Феникс"...
...да пийна с приятел. - Ще се прибере по-рано.
Да, Маги.
"Литий".
Хайде. - Помогни ми да отворя вратата.
Момичета, не забравяйте, че мама се прибира в петък.
Трябва да почистим и подредим апартамента.
Разопаковай кашоните. - Всички трябва да се включим.
Те са твои. - Не знаем какво да правим с тях.
Не те караме да чистиш стаята ни. - Добре! Майната му!
Приятен ден, по дяволите.
Мамка му. Сега пък какво стана...?
По дяволите...
Здравей, стари приятелю.
Татко!
Изглежда чудесно, нали?
Прекрасно е. - Много е хубаво.
Само не ходете там.
Това мачете ли е?
Голяма работа, ако е.
Хитлер има само една топка.
Гьоринг има две, но са много малки.
Химлер има нещо подобно.
Но Йозеф Гьобелс въобще няма
топки.
Какви са тези рафтове? - Татко ги направи.
Просто рафтове. - Но всичко е върху тях.
А не на пода. - Да.
Когато се запозна с татко, той беше ли такъв, какъвто е сега?
Беше забавен и състрадателен.
Знаеше всичко за природата.
И имаше работа, която му се отразяваше добре.
Беше страхотен осветител.
Но накрая му се събра твърде много напрежение.
А аз не знаех...
Не знаех, че страда от маниакална депресия.
Пък и беше през 60-те години. Всички имаха нервни сривове.
Затова не разбрах колко е сериозно.
Сигурно съжаляваш, че си се омъжила за него.
Не.
Никога.
Много ми беше трудно да се прибера за уикенда.
Но се радвам, че успях.
Мисля, че се нуждаеше точно от това, Кам.
Ще се получи чудесно за нас.
Работя по проект Не пренареждайте
Работя Не местете
НЕ ПИПАЙТЕ Лепилото съхне
Внимание! Верига с грес
НЕ ПИПАЙ ЩЕ СИ ИГРАЕМ ПО-КЪСНО
Татко! - Така става,
като не си решеш косата цели две седмици.
Татко, ако няма да измиеш чиниите, аз ще го направя.
Добре.
Боли ме! - Извинявай.
Остави на мен! - Добре!
Къде са гъбите?
Какво й е на тази гъба? - Мирише.
Защото някой я е оставил в мръсната вода.
Колко пъти да ви повтарям,
че трябва да я изплакнете и изцедите, когато приключите?
Сигурно е на пет години. Отвратителна е.
Ние не сме от хората, които изхвърлят използваеми неща.
Ти нищо не изхвърляш. - Това е чудесна гъба.
Има още много живот в нея. - Хубаво! Тогава ти измий чиниите!
Добре!
С тази гъба.
Не искам да говоря повече за това.
Защо крещим и се караме?
Кам?
Изгубихме малко инерция, но ще наваксаме.
Купих нова гъба.
С Фейт измислихме перфектната работа за татко.
Количка за палачинки пред "Харвард" - като в Париж.
Правиш най-хубавите палачинки.
И обичам да мръзна за жълти стотинки през януари.
А аз харесвам шоколад и кокос. - Имаме.
Това е в менюто.
А сградата е пълна със самотни майки,
които се грижат една за друга
или излизат заедно да пият кафе,
но питат ли ме как съм?
Канят ли ме на кафе?
Сигурен съм, че се събраха на вино със сирене преди два дни.
Съжалявам, аз... - Не.
Не трябва да се смея. - Какво?
Наистина е смешно.
Много е забавно. - Толкова съм жалък.
Само се оплаквам. - Не е вярно.
Сигурно затова не ме канят.
Бягат, като ме видят.
Не. Просто са подозрителни към мъжете, това е всичко.
Особено към женените мъже с деца.
Аз не съм точно женен, нали?
Не сме ли семейство?
Маги. - Какво?
Наистина ли ще го направим така?
Ще се прибираш всеки уикенд и ще спиш на дивана?
Засега. - Маги.
Какво?
Не сме спали заедно още отпреди кризата ми.
Умирам. - Кам.
И ти умираш. Просто не го знаеш.
Кам, аз... - Маги.
Може ли първо да приключим с това, което правим сега?
А после ще видим.
Какво ще стане после? - Не знам...
Как ще свърши всичко? Ще се върнеш тук?
Не знам. - Какво ще стане с нас?
А аз къде ще отида? - Не. Не знам.
Знам само, че трябва да сме бавни и последователни.
Какъв секси отговор.
Не, честен отговор е.
Какво е това? Някакъв голям тест ли?
Не. Не го приемай така. Мразиш тестовете.
Не и ако са такива.
Зимата
Охлаждащата течност е малко.
Може би трябва да й купим нови гуми.
Ключалката заяжда.
Няма под! - Но има страхотен двигател.
Там няма под, а покривът е изгнил.
Имам две малки деца. Опасно е.
Какво ще кажеш да се разберем за триста в брой?
И комбито остава за теб.
Татко, Амелия плаче.
Ти вечно плачеш.
Не. Заклех се да не плача повече.
Какво има, миличка?
Какво ще стане с комбито?
Никой няма да го вземе.
Мислех, че плачеш, защото тази кола е ужасна.
И другата беше ужасна.
Говорете силно, момичета.
Пра-прабаба ви е родена през 1888 г.
Предлагам да поиграем на карти след обяда.
Супер! - Не казваме "супер", миличка.
Казваме "добре".
Благодаря ти, Гага. Майка им се опитва да ги научи.
И как е майка им? - Много добре.
Прибира се всеки уикенд,
но този уикенд остана в града, за да учи за изпитите.
Но все някак се справяме. Нали така, момичета?
Ей Джей, моля те, кажи на Бети, че печеното е божествено.
Да, сър.
Струва ли ви се необичайно, че майка ви е в Ню Йорк, момичета?
Иска да има повече възможности за професионално развитие.
Мама казва, че жените могат да направят всичко.
Обича да се мъчи, нали?
Предпочитаме да казваме, че се бори.
Ще поработя върху колата.
Момичетата ми казаха, че няма под.
Преди нямаше под. Вижте какво намерих в кухнята.
Бети каза, че може да ги взема. - Тави за бисквити?
Няма да можете да стъпвате върху тях,
но поне ще спират студа и боклуците.
Кам, гордея се с теб.
Грижиш се съвсем самичък за тези прекрасни деца.
Благодаря, Гага.
Напоследък използвам предимно "Линкълн"-а.
Искам да вземеш "Бентли"-то.
"Бентли"-то ли?
Тук има табли. Може ли да ядем в колата?
Всички прозорци се отварят! Има под!
И ухае толкова хубаво!
Гага, живеем в апартамент с контролиран наем.
Знам. Аз го плащам.
И сме ти много благодарни. - За нищо. Ужасно е евтин.
Въпросът е, че не мога да си позволя да поддържам "Бентли"-то.
Дори не мога да си позволя да му напълня резервоара.
Ако искаш пари за бензин...
Не, Гага, не искам.
Момичетата са отлични ученички.
Но училището, в което учат, не е предизвикателство за тях.
Ако наистина искаш да им помогнеш,
ще е най-добре да ги пратиш в частно училище.
Не мисля, че така ще научат добър урок.
Ами ти?
Предполагам, че не.
Съжалявам, че не взех "Бентли"-то.
Нямаше смисъл.
Знам, че сте разочаровани.
Трябваше да го продадеш, да купиш количка за палачинки
и да започнеш да печелиш пари. - Въпреки че палачинките са вкусни,
не са чак такава златна мина, особено по време на рецесия.
Тогава можеше да продадем "Бентли"-то и да имаме пари.
Гага нямаше да ми позволи да продам тази кола.
Тя ти я подари. - Не става така, както мислите.
Трудно е за обяснение.
Това беше шансът ни да имаме нещо, което другите искат.
Никой не иска това, което имаме.
Татко направи нещо страхотно. - Така ли?
Познайте колко платих за това място за паркиране?
Боже мой. - Абсолютно нищо.
Каквото платиш - това ще получиш.
Имаме изненада за теб. - Добре.
Това е Джок. Кучето ни!
Татко ни го купи! - Амелия му измисли името.
Добре. Защо се държи така?
Предните му собственици са го малтретирали,
така че се разстройва, когато татко го остави сам.
Защото обича татко! Татко го спаси!
Работим по въпроса.
А това ли е новата кола?
Предният й собственик я е малтретирал, но татко я спаси.
Кой е добро момче? - Джок!
Джок! - Чакайте, момичета!
Джок, не! - Джок! Джок! Спри, Джок!
Джок! Върни се! Лошо куче! - Върни се, Джок!
Не яж това!
Точно така! Давай!
Рикошет!
Хайде! Само толкова ли можеш?
Да!
Ей, онези две момичета не живеят ли в нашата сграда?
Да, но са много лоши. - Лоши ли?
Носят еднакви розови шапки с пискюли.
Колко лоши може да са?
Ей, момичета! Момченце!
Елате да поиграете баскетбол с нас.
Лоши ли са?
Хайде!
Точно така, Амелия! Притисни го!
Вдигни си ръцете, Амелия!
Хайде, вдигни ги!
Давай, точно така. - О, да!
Тези деца изглеждаха готини. Трябва да ги поканим някой път.
Няма начин. - По-добре да умра,
отколкото да поканя някого на гости в лайняното ни жилище.
Направо ме убиват.
Пролетта
Ето ни, идваме, ето ни, идваме, ние сме пиратите.
Ще измием палубата с вас.
Ето ни, идваме, ето ни, идваме, ние сме пиратите.
Фейт, миличка,
може ли да разтребиш нещата си от масата?
Заета съм.
Скоро ще вечеряме,
Ще е чудесно да има къде да седнем и да ядем.
По-късно. - Ще ви хвърлим зад борда.
Зад борда, зад борда, зад борда, зад борда.
Сега. - Ето ни, идваме.
Сега! Веднага!
Толкова си лош! Не съм ти слугиня!
По дяволите! Аз ви слугувам!
През цялото време готвя и чистя за вас,
карам ви с колата и се грижа за всичките ви проклети нужди!
Държите се с мен като с прислужница!
Трябва да се махна оттук!
Джок, не лай! Не лай.
Не. Нямаме бавачка.
Не ви трябва бавачка.
Но навън е тъмно. Страх ни е. Фейт ще се уплаши.
Тогава се стегнете. От какво толкова ви е страх?
Вълци? Вампири? - Изнасилвачи!
Изнасилвачи ли? Ако почука някой изнасилвач, не го пускайте!
Ами ако използват сила? Нали така правят?
Ритни ги в топките! - Не!
Трябва да се махна оттук! Не издържам повече!
Искам да съм с възрастни, а не с лигави хлапета!
Пусни ми крака!
Просто искам...
Здравей, Кам. Нагоре ли си?
Може да се каже.
Искаш ли да ти помогна да сгънеш прането?
Всъщност забравих нещо в пералнята.
Видяхте ли, момичета? Няма смисъл от веригата.
Само ви осигурява фалшиво чувство за сигурност,
а това е последното, което ви трябва. Съжалявам, че ви уплаших.
Ще бъдем по-смели. Другият път ще бъдем по-смели.
Лягайте си. А аз ще почистя.
Ключалката беше пълен боклук.
Защо казваш, че си силен мъж?
Участвах в "Невероятното представление на Рипли",
където правех шест номера.
Давах на шестима мъже да ме душат.
Забивах 40-50 гвоздеи в тухла с един удар с юмрук.
Късах въжета с диаметър девет сантиметра.
Дърпах 14-тонни пожарни коли само със зъбите си.
Давах на шестима мъже да ме душат.
Има ли шестима мъже в публиката, които да искат да дойдат тук
и да удушат този момък?
Още ли вършите тези подвизи? Искам да кажа, че...
Лятото
Какво стана с другата кола?
Не ти ли казах? Запали се.
Цигари = смърт
ЛЕКАРЯТ КАЗВА: ЩЕ УМРЕШ!!!
2 пакета на ден отнемат 10 години
БЕЛИТЕ ДРОБОВЕ НА МЪРТЪВ ПУШАЧ
Депресиран съм.
Разбира се. Кучето ти избяга.
Парите, които получаваш от семейството си,
едва ти стигат, за да живееш и да дразниш хората.
Забрави за хемороидите ми.
Къде отиваш? - Имам среща с Ким, Али и Търгуд.
Може ли да дойда? - Да.
Може ли и аз? - Не, за бога!
Не! Ще излизаме с приятелите си! - Защо не ги доведете тук?
В това лайняно жилище? - Спри да го повтаряш.
Татко, не може да излизаш с деца, странно е.
Трябва да имаме свой живот. И за теб се отнася.
Как да имам свой собствен живот,
като не ми давате да правя нищо?
Добре! Срещата ни е при масите за пикник!
Картата на смъртта.
Това означава ли, че ще умра?
Всичко ще умрем рано или късно. Да започнем отначало.
Някой има ли запалка?
Да? Не? - Може ли да продължим у вас?
Родителите ни тъкмо купиха нов диван.
Няма значение. Намерих си. - Ами у вас?
Брат ми учи за колежа по право.
Можете да дойдете у нас.
Кам, може ли да поговорим?
Какво? Какво?
Ще ме побъркаш.
Казахме ти, че може да дойдеш с нас.
Не ти казахме да ги поканиш у нас.
Може да е забавно. - Не! Ще бъде унизително.
Как да ти го обясним?
Мога да направя чай. Ще хапнем сладки и ще играем настолни игри.
Не искаме да видят как живеем! - Голяма работа! Не сте виновни!
Кажете им, че баща ви страда от маниакална депресия,
биполярно разстройство или както го наричат днес!
Не може да нямате приятели заради мен!
Майната му! Няма значение!
Предупреждавам ви. Не сте виждали нищо подобно.
И преди съм виждала разхвърляни домове.
Не и като този.
Ще изтичам да затворя вратата на татко.
Доведохме приятели.
Наистина ли?
Защо имате толкова много неща?
Баща ни е полярна мечка.
Биполярна. Има маниакална депресия.
Чичо ми е болен от същото. И той живее като прасе.
Ей, това е супер.
МОМЧЕТА И КУКЛИ
Край на залозите.
Сладки и чай?
Да! За мен! - Да, моля!
Спечелих ли? - Трийсет и две.
Кой иска да се научи
да прави шоколадови трюфели?
Аз!
Какво има за обяд?
Нагоре! В носа и топките.
Есента
С татко можете да излезете някой път.
Нямаме нужда от бавачка.
Преди се страхувахме, но вече не ни е страх.
Колко много пораснахте.
Не мисля, че съм чернокожа.
Разбира се, че си.
Но кожата ми изглежда бяла.
Чернокожа си, миличка.
Фейт е чернокожа. Аз приличам на татко.
Защото носите чертите и на двама ни.
Никой не ми вярва, че съм чернокожа.
Така е, Амелия.
Майка ти е чернокожа.
Значи и ти си чернокожа.
Ако ще се почувстваш по-добре, ще им казвам, че съм чернокожа.
Въпреки че мислят, че си внушавам.
Това е абсурдно. Разбира се, че е чернокожа.
Майка й е чернокожа. Просто се заяжда.
Момичетата изглеждат добре, нали? - Сериозно?
Миналата седмица Амелия хвърли голям пердах
на училищния побойник. - Не.
Ритна го толкова силно в коляното, че после ходеше с патерици.
Бях толкова горд.
Изглеждаш добре.
Ти също, Маги. Гледай ти!
Ще съм по-добре, като си намеря работа и се върна тук.
Благодаря. Много ти благодаря, че направи това възможно.
Спри да спиш на дивана и ела при мен в леглото.
Не. Не мога да вляза в стаята ти, Кам.
Защо не? - Не е за вярване...
Вътре има три велосипеда.
Това ли е причината? - Да!
Имаш кутии разредител за боя.
Последният път, като влязох вътре,
после имах моторно масло по панталоните.
Абсурдно е, Кам. - Ще разтребя!
Радвам се. Ще стане по-приветлива.
Досега не се беше оплаквала от стаята ми.
Няма защо да се заяждам. Ти си възрастен човек.
И наистина ли не мислиш, че стаята ми е приветлива?
Не! Нито аз, нито някой друг. Сигурна съм, че и ти не я харесваш.
Определено не я харесвам. Това е! Ще я разтребя.
Трябват ми най-много два дни. Ще стане много красива.
Добре, ще видим.
А дотогава? - Какво?
Има едно стълбище, което е почти само за нас.
Какво ще кажеш? - Дните ми на стълбите свършиха.
Защо не знам за това?
Маги Стюарт?
Скоро ще защитя магистърска степен по бизнес в "Колумбия"
и идвам с отлични препоръки от професор Уилсън.
Също така ми предложиха работа в "И. Ф. Хътън" в Ню Йорк,
но мисля, че мястото ми е в "Хауърд енд Къмпани".
"И. Ф. Хътън"? - Да.
Фантастично. - Да.
Защо се върнахте в Бостън? - Децата ми са тук.
Децата. Момчета? Момичета?
Две момичета. Имам две момичета.
Но те са много независими,
което ми позволява да работя до късно и да идвам много рано.
Благодаря много. Ще ви се обадим.
Да, да.
Благодаря ви за отделеното време. Много ви благодаря.
Татко, трябва ли да добавя още масло за всеки омлет?
По половин супена лъжица за всеки омлет.
Не се страхувай, ако позагори. - Ясно!
Започна ли костюма ми?
Какъв костюм?
Костюмът ми на танцьорка на фламенко за шоуто за таланти.
Каза, че ще ми ушиеш пола. - Да.
Татко, за утре е. - Да, да, знам.
Знаех си, че си забравил! - Добре, добре.
Казах ти, че ще имаш пола.
Искам да е блестяща и с много къдрички.
Разбира се, мъниче.
Нищо работа.
Просто трябва да направя тази пола двеста пъти по-голяма.
Да! Да! Да!
Не, не, не!
По дяволите! Мамка му! Не!
Мамка му! Мамка ти!
Да. Точно така. Това е.
Сама се шие, за бога.
Ало? - Познай какво направих.
Кам, 05:00 ч. сутринта е.
Току-що уших най-невероятната пола на дъщеря ти.
Много е красива - блести и има къдрички.
Чудесно. Но по-добре поспи.
Не съм изморен, скъпа.
Кам? - Маги,
кажи един баща в Америка, който не спи в момента,
защото шие пола за фламенко на дъщеря си.
Пиеш ли си лития?
Всъщност не съм го пил, откакто си тръгна.
Разбрах, че ако пия по няколко глътки бира през целия ден,
успявам да запазя спокойствие.
Ало?
Какво ще кажеш?
Това е най-прекрасната пола, която съм виждала!
Мъниче. Приличаш на русалка, която танцува фламенко.
Обичам те, татко.
Здрасти.
Чуй ме. - Какво?
Просто не е здравословно.
Обеща ми, че ще си пиеш лития, Кам.
А ти ми обеща, че ще ме обичаш завинаги - в добро или лошо.
Извинете г-не, но е задължително да носите вратовръзка.
Искам да ти кажа нещо за лития, ако ми позволиш.
Никой не знае дали въобще помага
или какви дългосрочни ефекти оказва върху тялото.
Същото важи за "Халдол", "Торазин", валпроевата киселина
и другите им така наречени медикаменти.
Аз съм най-обикновено опитно зайче.
Въобще нямаше да разбереш, че съм спрял да го пия,
ако не ти бях казал.
Аз съм идиот, шибан глупак, който иска да се самоунищожи.
Не е вярно. - Благодаря.
Това е причината, поради която трябва да поемеш отговорност
за състоянието си.
Както ти пое отговорност за децата си?
Не е честно. - Знам, знам.
Знам колко ти е трудно да си идваш всеки уикенд.
Знам.
Не ми е трудно да си идвам, а да си тръгвам.
Трудно ми е да ви оставя и всички да ме гледат
сякаш съм най-ужасната майка... - Кой го казва?
...само защото искам децата ми да имат по-добър живот.
Кам, идваш от семейство със синя кръв.
Когато белите живеят в бедност, те са ексцентрични.
Когато черните живеят в бедност, никой не е очарован. Повярвай ми.
Ако това ще те успокои,
никой не изглежда очарован от живота ми в бедност.
Нямам напредък по спалнята.
Реших, че ще приема предложението на "И. Ф. Хътън".
В Ню Йорк.
Маги, не мога вечно да се грижа сам за тях.
Те се нуждаят от теб. - Не, не можеш.
Не те моля да го направиш. - И аз се нуждая от теб.
Знам. Не те моля за това. Време е да взема момичетата.
Ще ги заведеш в Ню Йорк?
Да. - Ами ти и аз?
Ами ние? Какво? Не!
Знаех си! Знаех си!
Има толкова много неща, които все още обичам в теб.
Уиски със сода, моля. - Камерън.
Чуй ме.
Още вярвам в теб.
И не искам да се откажа. Наистина не искам.
Но не мога. Не мога. - Какво? Въобще...?
Въобще опита ли се да си намериш работа тук?
Или това беше част от плана ти?
Планът ми беше да се върна, веднага след като завърша
и да си намеря работа. Може би щяхме да останем заедно,
а може би нямаше,
но щяхме да сме семейство и да отгледаме момичетата заедно.
Но не мога да си намеря работа тук. Просто не мога.
Фирмите в Бостън не ме искат.
Защо? Защо не те искат? - Защото сме в Бостън.
Искат хора като теб.
Искаш ли работа в Бостън? Ще ти намеря.
Изглеждаш добре, Кам. Наред ли е всичко при теб?
Не бих казал, Дики, не. - Съжалявам да го чуя.
Маги тъкмо получи магистърската си степен.
Да, чух. Браво на нея.
Чудех се дали ще се намери работа за нея. Все пак е семейна фирма.
Кам, иска ми се да можех да ти помогна,
но просто нямаме свободни позиции. - Значи казваш, че когато Дики младши
и другият завършат...
Съмнър. -... няма да заработят тук?
Другият ми син. - По дяволите, Дики!
Знам как стават нещата. Само трябва да създадеш позицията.
Точно затова никога не те каним на коледното парти.
Не ми пука за коледното парти!
Искам да наемеш жена ми!
Работи петдесет хиляди пъти по-усърдно от всички вас!
Ще те помоля да напуснеш.
Не! Имаш ли представа колко е това?
Знаеш ли какви жертви прави?
Трябва й работа тук! В Бостън! По дяволите!
Овладей се! Мамка му.
Спри! Какво ти става?
Кам?
Камерън?
Кам?
Защо си мокър?
Спят ли момичетата?
Да.
Фейт показа ли ти полата си?
Да.
Много е красива.
Не можах да ти намеря работа в Бостън.
Няма нищо.
Скочих в река Чарлз.
Ще ми липсват.
Знам.
Ню Йорк е много опасен. Къде ще живеем?
Ще ни намеря някой безопасен квартал.
Къде ще ходим на училище? - Ще поработя по въпроса.
Няма да можем да караме велосипеди в Ню Йорк.
Ще можете, когато идвате тук на гости.
Ами татко? Кой ще се грижи за него?
Миличка, баща ти може да се грижи за себе си.
Ще ходя на филми и вечерни партита. Ще имам приключения.
Това е ужасно лоша идея.
Ако не сме тук,
ще пие твърде много и ще спре да се грижи за себе си.
Не е вярно.
Ще е самотен без нас. - Вярно е.
Баща ви изпитва голям стрес, като се грижи за вас.
Защо? Ходим на училище. - Кара ни където пожелаем.
Гледала съм повече филми за възрастни от всичките ми приятели.
Намери ми оригиналния мюзикъл "Всичко е позволено".
Нуждае се от почивка. Баща ви се нуждае от почивка.
Когато бях болна от грип, татко ми наряза ягоди и кивита
и ги подреди върху подноса като малки цветя.
Така е, направих го.
Момичета, ще можете да идвате на гости на татко
и татко ще ви идва на гости.
Ню Йорк е невероятен град.
Обещавам ви, че ще ви хареса.
Няма да мога да идвам в Ню Йорк.
Всичко е твърде бързо и шумно,
а по улиците има толкова много хора през нощта,
че не издържам.
Мислех за това.
Наистина разбирам защо вече не искаш да живееш с мен.
Аз съм много по-добър баща, отколкото бях съпруг.
Знаеш ли какво ми каза Фейт снощи?
"Най-хубавото на татко е, че винаги е наоколо.
Винаги е тук."
Мислех, че това ги дразни.
Имам план.
Ще приема работата и ще изкарвам пари.
Момичетата ще останат тук с теб, за да мога да карат велосипедите си
и да играят с приятелите си.
Но трябва да ги запишем в добро частно училище,
където да имат предизвикателства. Наистина държа на това.
Сигурна ли си, Маги?
Ако ги заведа в Ню Йорк, ще стоят заключени
като домашни любимци в някой тъмен апартамент
и няма да се прибирам чак до вечерта.
Не искам да живеят така.
Те са малките ми бебчета.
Една година по-късно
Хайде, Амелия. Върви към вратата.
Добър удар, Амелия!
Хайде, стреляй, стреляй!
Браво, приятелко на Амелия!
Как така баща ти винаги идва на тренировките?
Няма какво друго да прави.
Татко, Ани ме покани да спя у тях. Може ли да отида?
А Фифи ме покани да отидем на кино.
Най-накрая убедих Елиът Пъркинс да ни даде лодката си.
Мислех да си направим пикник на реката.
Твърде късно е. - Часът е 16:00.
Наистина искам да отида на гости на Ани.
Може би Ани иска да се разходи по реката.
Татко. - Сериозно. Тя живее в Бостън.
Колко пъти се е возила на лодка?
Прибира се с метрото. - Ами Фифи?
Мислиш ли, че ще иска да си направим пикник?
Майка й ще я вземе след 20 минути. Моля те, може ли да отида?
Никога няма да намерите по-хубава лодка
и по-перфектен ден за разходка по реката!
Тогава ще кажа на река Чарлз да върви на майната си.
Чувала съм, че река Чарлз е истински задник.
Чао, татко. Обичам те. - Довиждане и благодаря.
Обичаме те. - Добре, добре.
Довиждане.
Гордея се с вас, милички. Както и мама.
Защо? - Просто така.
Довиждане. - Довиждане.
Обичам те.
Не го прави. - Кое?
Не гледай след нас. - Само гледах.
Моля те, недей. - Защо?
Караш ни да се чувстваме зле. - Не искам да се чувствате зле.
Напротив! Затова стоиш тук и изглеждаш жалък!
Гледах ви как вървите през тревата!
Не е забранено!
Сега ще си тръгнем, татко.
И няма да се обърнем. Няма да погледнем назад.
Не искам да го правите.
Обичам те, татко. Чао. - Обичаме те. Чао.
Недей, не плачи. - Не мога.
Безкраен биполяр